ОБРАЗ САМІТНИКА В «ЗАПИСАХ З КЕЛІЇ» КАМО-НО ЧЬОМЕЯ У - Kyrylo Ihoshev (Lìteraturnij Proces: Metodologìâ, Ìmena, Tendencìï)
У статті автор розглядає образ самітника у японському середньовічному творі жанру дзуйхіцу «Записи з келії» («Ґоджокі») Камо-но Чьомея. Описує та аналізує такі літературознавчі терміни, як «дзуйхіцу», загальні літературні концепти «самітництво» («відлюдництво») та естетично-релігійні буддійські концепції «мудзьо», «мудзьо-но-аваре» та «Дао» («Шлях»). У праці зроблено короткий огляд робіт вчених-попередників з питань середньовічної японської літератури, літератури самітництва та дзуйхіцу, а також з питань буддизму. За допомогою цих теоретичних та практичних розробок проаналізовано образ самітника в дзуйхіцу Камо-но Чьомея «Записи з келії» («Ґоджокі») та розглянуто форми його реалізації в тексті твору. У результаті дослідження було визначено, що Камо-но Чьомей використовує описи природних катастроф, мінливості людського життя та ненадійності осель задля утвердження дзен-буддійського принципу «мудзьо» (мінливості сущого) і, як наслідок, підсилення власної ідеалізації самітницького життя. Естетико-філософський принцип «мудзьо-но-аваре» використовується автором для естетизації, ідеалізації та пропагування самітницького життя.