Kirurški pristopi v kolenski sklep pri vstavitvi endoproteze kolena - Luka Pilič Turk; Tadej Mavčič; Borut Pompe; Gregor Kavčič (Zdravniški Vestnik)
Vstavitev totalne endoproteze kolena oz. totalna kolenska artroplastika je eden najpogostejših in najuspešnejših posegov v ortopedski kirurgiji po svetu. Razvoj sodobnih komponent in kirurških tehnik je zagotovil odlične dolgoročne rezultate sodobne kolenske artroplastike. Ob tem so se razvijali hkrati tudi različni kirurški pristopi do kolenskega sklepa s ciljem čim boljše preglednosti ob hkratni minimalni poškodbi okolnih tkiv. Poznamo anteromedialni parapatelarni pristop, ki je najbolj razširjen in nudi odlično preglednost sklepa, vendar lahko pride do poškodb živčno-žilnih struktur in težav z drsenjem pogačice. Pristop subvastus ponuja bolj anatomsko oz. manj invazivno možnost, saj mišico m. vastus medialis le dvignemo s spodaj ležeče fascije. Prav tako pa s tem pristopom ohranimo iztegovalni mehanizem in neokrnjeno prekrvljenost pogačice. Pri pristopu midvastus do sklepa dostopamo delno skozi mišico m. vastus medialis. Zato lahko pride do denervacijskih poškodb mišice. Toda preglednost je dobra, drsenje pogačice pa je tudi brez sproščanja ugodno. Lateralni pristop je redek in tehnično zahtevnejši. Najpogosteje se uporabi pri vstavitvi totalne endoproteze v kolenih z izrazito valgusno deformacijo. Poznamo tudi minimalno invazivne različice prej naštetih pristopov. Klasične pristope lahko za boljšo preglednost dopolnimo še s sproščanjem iztegovalnega aparata, kar lahko opravimo s 3 najpogostejšimi tehnikami: s tehniko poševne incizije mišice m. rectus, s t.i. plastiko V-Y in z osteotomijo tibialnega tuberkla.