Navegant pel delta del Nil: apunts geomorfològics de la guia d’Isambert (1878) - Francesca Segura Beltrán (Cuadernos de Geografía de la Universitat de València)
Tradicionalment la cartografia històrica ha estat una font important d’informació per als geògrafs. En el cas del delta del Nil, l’atles de la Description de l’Egipte de la campanya de Napoleó (publicat entre 1809 i 1828), els treballs de Linant de Bellefonds, fets per al disseny del canal de Sues, així com les observacions matemàtiques de Mahmoud-Bey, van servir per a fer un mapa molt complet del delta. Forma part de l’Itinéraire descriptif, historique et archéologique de l’Orient: Malte, Égypte, Nubie, Abyssinie et Sinai, d’Émile Isambert (1878). A partir d’aquesta obra, en aquest article, s’ha elaborat un mapa geomorfològic que malda per caracteritzar les formes del delta al segle xix. La comparació d’aquest mapa amb l’actual (fet a partir d’imatges de satèl·lit i models digitals d’elevacions) ha permès constatar els profunds canvis patits pel delta durant els darrers 150 anys. La reducció de les albuferes i marjals, l’erosió de la costa i la destrucció dels sistemes dunars continentals i litorals son aclaparadores, encara que semblants a les que han patit de forma generalitzada els deltes i les costes mediterrànies.