Осмислення Реформації в протестантській історіографії ранньомодерного часу - Viktoriya Lyubashchenko (Богословські роздуми: Східноєвропейський журнал богословʼя)
У статті аналізується зміст хроніки протестантського відомого діяча Речі Посполитої Анджея Венгерського “Слов’янська Реформація”, яка була видана в Амстердамі у 1679 р. Автор статті вважає, що у своєму розумінні сутності та історичної логіки Реформації Анджей Венгерський виходив з церковно-історичної концепції, яку запропонував видавничий колектив “Магдебурзьких центурій”. При цьому безумовним новаторством польського хроніста було бажання показати специфіку Реформації у Східній Європі, зокрема у регіоні католицько-православного пограниччя. Особливе знання надав Анджей Венгерський кириломефодіївській традиції слов’янських народів, яка мала у собі екуменічний потенціал. Ця традиція, а також спільні політичні і міжцерковні інтереси сприяли зближенню православних Київської Церкви з протестантами. Анджей Венгерський висвітлював події церковного життя у Речі Посполитій у контексті її важливих політичних і культурних процесів, показуючи їхній вплив на суспільно-культурне життя Рутенії. Автор статті проаналізував хроніку Анджея Венгерського в контексті осмислення феномену Реформації і різних моделей церковних реформ у Західній і Східній Європі, а також у Київській митрополії XVI–XVII ст.