ARHITEKTI DENZLER, VILIČIĆ, MOHOROVIČIĆ, SEKULIĆ-GVOZDANOVIĆ I REKONSTRUKCIJA TVRĐAVE NEHAJ U SENJU 1960-IH - Helena Knifić Schaps (Senjski Zbornik)
Tvrđava Nehaj kulturno je dobro Republike Hrvatske. Aspekt ovog rada je uloga pojedinaca, stručnjaka i uglednika na području svojeg djelovanja, osobito arhitekata Andre Mohorovičića, Jurja Denzlera, Melite Viličić i Srebrenke (Sene) Sekulić-Gvozdanović u građevinsko-konzervatorskoj rekonstrukciji tvrđave i stvaranju uvjeta za njezinu novu, muzejsku namjenu. Rekonstrukcija započinje neposredno nakon Drugoga svjetskog rata i traje do 1975. godine. Prva faza rekonstrukcije krajem 1950-ih i 1960-ih godina vrijeme je konsolidiranja, redefiniranja ustroja, osnivanja i početaka djelovanja novih institucija i službi sa spektra konzervatorstva, zaštite kulturne baštine, muzeologije i drugih. Snažno je obilježena novim društveno-političkim uređenjem države (od 1945. godine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, FNRJ, a od 1963. godine Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, SFRJ) i podjelom ingerencija. Sve to ne odgađa inicijativu i djelovanje entuzijasta i stručnjaka, u to vrijeme najcjenjenijih i najkompetentnijih za rekonstrukciju spomenika čiji značaj i simbolika prelaze nacionalne, republičke, pa i federalne granice. O tvrđavi Nehaj pisano je opširno i iz više stručnih perspektiva. U ovom se radu analizira tijek promjena koje se događaju na korpusu građevine kroz povijest. Težište je na činjenicama o djelovanju arhitekata Denzlera, M. Viličić, Mohorovičića i S. Sekulić-Gvozdanović, o njihovom zalaganju, doprinosu i zaslugama koje su nedovoljno poznate čak i u stručnim arhitektonskim krugovima. Značaj koji valorizaciji, vidljivosti i samoj rekonstrukciji Nehaja daju ovi arhitekti, nastavak je inicijalnog djelovanja dr. Vuka Krajača te, od početka pa do samog završetka, aktivnog sudjelovanja glavnog aktera prof. Ante Glavičića. Muzejski postav nije predmet ovog rada.