Дискреційні повноваження суду щодо застосування судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах - I.V. Zhukevych (Аналітично-порівняльне правознавство)
Встановлено, що під поняттям дискреційних повноважень суду щодо застосування судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, суд, який виніс рішення у цивільній справі, яке підлягає виконанню, має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з декількох варіантів конкретного правомірного рішення стосовно діяльності державного чи приватного виконавця на якого таке виконання покладено, з приводу його дій чи бездіяльності, на підставі скарги поданої стороною виконавчого провадження. У свою чергу, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи. Це надає можливість втручатися на власний розсуд (суддівський розсуд) у межі повноважень державного виконавця чи приватного виконавця. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Проте, застосовуючи суддівський розсуд при застосуванні тієї чи іншої норми права під час здійснення судового контролю, суддя повинен орієнтуватися на досягнення мети та завдань цивільного судочинства, а також і виконавчого провадження. Дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно. При цьому, повноваження судді мають виконувати як завдання, поставлені перед конкретним судом (суддею) під час здійснення правосуддя (правильні і своєчасні розгляд та вирішення справ, справедливий судовий розгляд справ незалежним та неупередженим судом), так і завдання, поставлені вітчизняним законодавцем перед всією судовою владою (здійснення правосуддя), а також завдання міжнародного рівня (гарантування і виконання принципу доступності правосуддя та принципу справедливого судового розгляду.