Dehumanizacija „na kraju svijeta” - Ana Ille Horvat ([sic])
Među fjordove i gejzire, vrletne stijene i zastrašujuće ponore, smještena je priča sestara blizanki, Halldore i Sigridur, i njihove obitelji. Priča počinje opisom pokopa Sigridur i tugom ispunjenih dana preživjele sestre. Valter Hugo Mae vrlo nam živo i slikovito pripovijeda o nestabilnoj majci, koja za smrt kćeri krivi drugu kćer te je konstantnim ranjavanjem namjerno kažnjava, nanoseći joj bol. To je i priča o odnosu oca i kćeri, koji dane provode čitajući poeziju te u njoj pronalaze sve važne odgovore, snagu i smisao života. Znakovit je to početak romana, kojim Halla opisuje trenutak sestrine smrti, ujedno označen i kao novi početak života. Nakon njezine smrti, preživjela blizanka suočava se s vlastitim unutarnjim borbama, kao i s okolinom i neprihvaćanjem obitelji. Loš odnos s majkom kompenzira nježnim trenucima s ocem, a kasnije i kroz ljubavni odnos s Einarom, prožetim dubokim osjećajima. Einar, osebujni samotnjak kojeg su se sestre kao djevojčice plašile, za sobom vuče tajnovitu priču iz djetinjstva, kada je svjedočio ubojstvu vlastita oca, ne mogavši se kasnije sjetiti ubojičina lika.